Kirurger är inte kända för att vara varma och kramgoa.
De är arroganta, otåliga
-och ofta elaka. -Jag tror på cellgifter
och immunterapi. Överlevnaden är låg, men man har fått bra resultat
med metastasektomier. Vi kan nog bara... ta bort den.
Harde ens vänner? Vem vill ha dem?
-Vad gömmer du för nåt? -Inget, det är bara jobb.
-Är det en spännande operation? -Nej. Det är inget.
De kommer ändå att välja mig. Du använder fortfarande stödhjul.
-Säkert att du inte vill berätta det? -Ja.
Jag har gjort en massa research. Läs allt det här
-innan du träffar onkologen. -När?
Jag ringde dr. Golding. Han skickade mig vidare till Swender.
Jag ska försöka få en tid idag.
Vad gör du här? Jag mår bra, sa jag ju.
-Struntprat. -Om jag visste att Derek mådde bra...
Har han inte hört av sig än? Inte alls?
Izzie, borde du inte sjukskriva dig idag?
-Varför det? -Det är mycket att läsa,
-och du är sjuk. -Kommer ni? Stor operation på gång.
-Ja. -Izzie, bara...
Men en kirurg ärsom en svårförkylning:
Jobbig och envis.
-Chefen, jag måste fråga dig om... -Sloan, har du pratat med Derek?
Nej.
Förlåt. Vad sa du?
-Meredith! -Nej, jag vet inte hur han mår.
Jag har inget hört. Inte idag, igår eller i förrgår.
Och nej, jag åker inte tillbaka dit.
Vem har flyttat på min operation? Chefen?
Låt bli. Det är ingen idé. Han håller på att falla ihop.
-Det är därför kvinnor lever längre. -Schemat är en enda röra.
Han kan inte mista Shepherd. Jag skulle kunna åka dit,
-men jag har så mycket att göra. -Har du ringt?
Ja, 1 00 gånger.
Nej.
Vill du att jag ska åka ut i skogen? Nej. Skogen är inget för mig.
Skogen är smutsig med en massa insekter.
Vad ska jag säga? Jag känner honom knappt.
Du behöver inte känna honom. Alla kirurger kämpar i samma krig.
Påminn honom bara om att vi alla har gått igenom samma sak.
Du är en översittare, vet du det?
Det är för att det funkar.
Det här kan bli en av era största operationer, så lyssna noga.
38-årig man, påkörd av en rattfyllerist
för 1 2 år sedan.
-Han fick svåra ansiktsskador. -Ingen näsa, inga läppar.
Vi kallar honom för Blåshålet. Han har opererats nio gånger,
men inget har hjälpt funktionsmässigt.
Den här operationen har bara gjorts fyra gånger.
Alla kandidater måste genomgå psykologiska tester
för att avgöra om de kan hantera processen.
Utöver dessa faktorer finns det risk för avstötning eller infektion.
Han måste äta medicin hela livet, vilket ökar risken
för lymfom, diabetes, hypertension och njursvikt.
-De kallar killen för Blåshålet. -Vad sa du?
Ingenting. Han har ett smeknamn.
Inte ett ord till.
-Herregud. Blåshålet passar bra. -Vad var det jag sa?
Kirurger:
elaka, aggressiva, ostoppbara.
Precis ett sånt gäng man vill ha på sin sida
närman sitterilla till.
Mina damer och herrar, det här är mr David Young.
Han ska genomgå en ansiktstransplantation.
Dr. Hunt och hans team har hand om donationen.
Vi ska ersätta 70 procent av mr Youngs ansikte.
-Ni kan se det som saknas här. -Eller här.
Donationen inkluderar näsa, vänster öga, läppar, vänster okben.
Varför är en allotransplantation bättre än traditionella metoder?
Utseendemässigt är det en fördel, och reinnervation leder till ökad funktion.
Jättebra, dr. Grey.
Vi placerar fliken över mr Youngs ansikte.
-Hur vet vi att det fungerar? -Graftet blir rosa.
Utmärkt.
-Dave, har du några frågor? -Har nån sett donatorn?
Ja. Han har liknande ålder, hudfärg och blodgrupp.
-Hur ser han ut? -Du kommer att bli nöjd.
Det är ett ansikte.
Om jag inte blir utstirrad längre
blir allt bra.
Karev, du är med mig och donatorn. Normalt gör vi det samtidigt,
men donatorn har inte långt kvar. Sätt fart.
-Tack, sir. -Stevens, Grey.
-Ja. -Nej, den andra Grey.
-Är det sant? -Toppen.
Du var jätteduktig därinne.
-Ring när provsvaren är här. -Dr. Sloan, bara en ST-läkare?
Vänta på Bailey. Vi har tillräckligt många.
-Vad fan? -Izzie, jag tror inte att du hinner
-assistera. -Lugn bara. Jag klarar det.
-Jätteduktigt. -Hon frågade nog ut honom i sängen.
-Hon får jobba med Blåshålet... -Håll käft!
Avsluta journalen. Jag kommer snart.
O'Malley, Grey? Jag behöver hjälp med mina patienter.
Men det här är världens största operation...
Ja, och därför behöver vi duktiga ST-läkare
som klarar av de andra patienterna. Yang, du är med mig.
-Det är dags. -Vad?
-En solo-operation? -ldag?
En trevlig gammal dam med bråck. Det fixar du.
Grattis. Jag borde vara mer entusiastisk,
-men jag är inte så generös. -Ingen fara.
Är det fel att ha hat i hjärtat?
God morgon, miss Scully, jag är dr. Cristina Yang.
-Jag ska göra operationen. -Trevligt att träffas.
-Har du några frågor? -Ja, ge mig handväskan, tack.
Mina vänner gav mig en massa frågor, och jag har glömt dem.
De ska åka till Europa utan mig.
De sa att de inte skulle åka. Jag sa nej.
Vi har sparat i två år.
Med läkarintyg fick jag i alla fall tillbaka handpenningen.
Cristina Yang. Ja?
Nej, det måste vara idag.
Det är stadium fyra. Hon måste träffa dr. Swender.
Förlåt, jag tar frågorna när jag kommer tillbaka.
Okej. Är det Golding?
Är det inte lite tidigt för det där?
-Du låter som min mamma. -Jag gillade henne.
-Vem skickade hit dig, Richard? -Bailey.
Självklart.
Jag beklagar. Jag vet hur tufft det kan vara.
Jag hade en patient för ett par år sen...
Han var ung, 50 kanske.
En enkel knäoperation. Han mådde bra efter operationen.
Jag sa åt hans fru att köpa lunch. Det var en enkel knäoperation.
Han fick svårt att andas. Jag gav honom blodförtunnande
mot postoperativ pulmonär emboli.
Och... det var inte förrän han kräktes upp mörkt blod
som jag förstod vad det var.
Jag hade haft fel. Det var ingen propp. Han hade inre blödningar.
Det skulle inte ha dödat honom, men det blodförtunnande medlet...
Jag glömmer aldrig hans frus ansiktsuttryck
när hon kom tillbaka med smörgåsen
och frågade varför hennes man inte var på sitt rum.
Hur lever du med det?
Att du dödade honom.
Du tog hennes man ifrån henne. Hur lever du med det?
-Vi kallar det för felbehandling... -Jag vet. Men när du vaknar på morgonen,
hur står du ut med din egen spegelbild?
Jag är inte...
Jag frågar.
Kan jag ta en?
Ja.
Det är ovissheten som är jobbig. Jag vet inte hur han mår,
om han kommer tillbaka... Jag har kanske blivit dumpad.
Att inte veta om jag är singel, det är det som får mig att vilja spy.
-Du lyssnar inte, va? -Förlåt.
Det är okej. Du gör solo-operationer och får vara med Gl Joe.
Du lever det ljuva livet. Du har inte tid med mig.
Jag har inte varit med Gl Joe. Vi har kysst varandra.
Vänner med det lilla extra... utan det lilla extra.
-Fortfarande inget sex. -Det är inget ljuvt liv.
Provsvar från splenektomin.
-Frågar vi? -Nej.
Han berättar kanske.
Kan du tänka dig... Han har familj, va?
Fru, barn? En dag kommer de att se hans ansikte på nån annan.
-Läskigt, va? -Mr Young kommer inte att se exakt
likadan ut. Den underliggande strukturen hos två personer
-kan vara helt annorlunda. -En persons identitet är mer
är hud och ben. Ansiktsuttryck, stil, ögon.
Donatorns familj skulle inte känna igen ansiktet på nån annan.
-Transplantationskirurgerna är otåliga. -Det är de alltid.
De slappnar inte av förrän de har levande vävnad.
Jag gör den sista dissektionen. Karev, ta tag i höger tinning
och lyft försiktigt i vävnaden.
Häftigt.
Det är normalt med ömhet runt snittet. Inga tecken på infektion.
Kan du byta kompress?
Megan, kan du gå till...
Gå till rum 221 4 och ta ur dränet.
När du är redo.
Det här är personligt och vi skulle inte fråga om vi inte behövde veta,
men har du släppt dig än?
Förlåt.
Vi kan inte skriva ut dig förrän du har gjort det.
Förlåt. Jag försöker lyssna, men ska de se ut så där?
-Som vad? -Blodet och blåtiran.
Och hon ser självmordsbenägen ut.
-Ska de vara läkare? -Vi väntar med att avgöra det.
-Missfoster. -Vad sjutton ska vi göra?
-Kan vi låsa in dem? -Vi borde nog prata med dem.
Nej, vi måste vara professionella. Det där är personligt.
Och vi skulle missa solo-operationen
-och ansiktstransplantationen. -Det stämmer.
-Vi får väl ignorera det då. -Ja.
-Det är professionellt. -Professionellt...
Det är viktigt att du tar all medicin...
Det kan bli avstötning och infektion. Jag vet, du har sagt det
-tusen gånger. -Är din familj här än?
Nån måste ta hand om dig efteråt.
Jag har ingen familj, men mina vänner kommer sen.
Det ska bli spännande att visa dem mitt nya ansikte.
Vi träffades i ett chattrum för folk som älskar orkidéer.
Vi har aldrig träffats på riktigt, så...
Dave, den här kommer att motverka lungproblem
genom att öva musklerna som du andas med.
-Vi vill att du övar på det nu. -Sträck på dig.
Ta tre lätta andetag och blås.
-l hålet. -Nu räcker det!
Ut med er! Tycker ni verkligen att det var okej?
-Att läkare beter sig så? -Gå härifrån.
-Vad fan är det med dig? -De skämtade om patienten.
Mitt framför ögonen på honom.
Jag har försökt att undervisa dem, och de var elaka och olämpliga.
Okej, de var olämpliga. Vet du vad som också är olämpligt?
Det här. Du.
Det här fallet är min bebis. Jag har planerat det i tre år,
och du och dina känslor får inte förstöra det.
-Du får ta ett annat patientfall. -Nej, han behöver mig.
-Lämna honom inte ensam med dem. -Vill du hjälpa honom känslomässigt
kan du vara där före och efter,
men inte under operationen. Vad det än är som är fel,
kontrollera det.
-Jag hittade dem. -Vad?
-Dina frågor om operationen? -En av mina vänner, Phil Ferguson,
är pensionerad kirurg. Han sa åt mig att fråga det här,
men jag hittar inte glasögonen. Mina vänner borde vara här.
De hittar dem alltid...
"Kommer du att kunna bära på dina barnbarn?"
Är det en läkares fråga?
Nej, mina andra vänner hjälpte mig. Jag har några egna också.
Som: "Kommer det att göra ont?"
Kommer det... att göra ont?
-Du kommer att vara sövd. -Ja, jag vet det.
Men efteråt. Kommer det att göra ont?
Du kan förvänta dig normal postoperativ smärta.
Ja? Nej, det är jättebra.
Tack ska du ha. Jag ska prata med henne på en gång.
1 4.30, visst. När som helst går bra.
Jag är klar med 22, 1 3, 1 9 och 33.
Jag har 201 1 och 2007.
Mer, det är nåt som är fel med Izzie.
-Vad menar du? -Jag vet inte.
-Men jag vet att nåt är fel. -Vi har nog med AT-dramatik.
Det behövs inte ST-dramatik också.
Om hon har problem berättar hon det. lgnorera det tills dess.
lgnorera det.
-Vad i hela friden pågår? -Det är privat.
Vi försöker att inte lägga oss i.
Trodde ni att jag ville ha med er AT-dramatik att göra?
-Vi var inte lika hemska. -Giftermål i Vegas.
Förhållanden med sjukhusläkare. Avklippta LVAD-slangar.
Man måste inte gilla det, men man måste kontrollera det.
Det gör vi.
Vänta! Jag älskar dig, Megan!
Sir? Gick det bra? Förlåt mig!
Vad det än är som pågår så måste det få ett slut.
-Det var inte meningen att... -Prata inte samtidigt.
Ni skrämmer patienterna. Ni ger sjukhuset dåligt rykte.
-Ni får oss att verka inkompetenta. -Det är inte bra.
Håll er isär. Om ni så mycket som tittar på varandra
-är det kört. Nej! -Jag förstår inte.
-Avbryt inte. -Det var det jag försökte säga...
Gå härifrån! Gå!
Inte tillsammans.
Det kändes bra.
-Sökte du mig, dr. Bailey? -Ja.
Är du klar med din del av transplantationen?
Ja. Men nu ska jag observera när Sloan och Yang opererar,
så jag hoppas att det här inte tar lång tid.
Det beror på hur snabbt du kan köra och prata.
-Ursäkta? -Du måste åka ut till skogen
och övertala Derek Shepherd att komma tillbaka.
Och du kommer nog att hitta Callie Torres därute. Med punktering.
Eller med en trasig klack. Eller en seriemördare.
-Menar du allvar? -Jag skickade dit Torres,
och nu får jag inte tag i henne. Hennes mobil är avstängd.
Jag brukar inte få panik, men jag tittar mycket på tv.
Mina sjuka påhitt... Glöm det.
Du måste hämta hit Torres och Shepherd
-innan chefen märker nåt. -Shepherd har varit borta hela veckan...
Hunt! Du överlevde ett krig, du klarar det här.
Jag vet att jag klarar det, men jag vill inte.
Folk brukar inte säga nej till dig, va?
Inte när jag säger "snälla".
Jag säger snälla!
Vi är klara för operation.
-Är du redo? -Jag har varit redo i 1 2 år.
Du sa ju att dina vänner skulle komma hit?
-Ja, efter operationen. -De kommer nu.
Överraskning!
Hej. Det är jag, Sheena.
Du känner nog igen min Vanda roeblingiana.
Du är väl inte arg för att vi kom tidigt?
Vi ville vara med om alltihop, så att du visste...
Ut med dem! De är främlingar. Jag vill inte ha dem här.
Vi är inga främlingar, Dave.
Vi har pratat varje kväll i åratal.
-Vi flög hit... -Ut med er! Vi har aldrig träffats.
Ni känner inte mig. Försvinn!
Kör ut dem härifrån!
Ut med er!
Jag sökte dig, såg du det? Jag har fixat en tid.
Om en kvart. Visst är jag otrolig?
Det kan ta veckor. Har du läst forskningen?
-Får jag bara äta? -Nej.
-Du hinner inte. -Hinner vad?
Ta lavemang.
-Izzies lavemang. -Ja.
Jag skulle ta lavemang, men det kan vänta.
-Kan vi prata om nåt annat? -Nej, vi måste prata om det.
Du har klagat på att du är förstoppad.
-Jag har bokat tid. -Om du behöver lavemang
-borde du inte äta pommes frites. -Du bokade ett lavemang?
Du kan inte klaga på förstoppning och bara sitta där.
Om du vill ta lavemang
-borde du göra det. -Det är kanske du som är förstoppad.
Har du panik inför solo-operationen?
Om du inte klarar det kan jag ta över.
Jag... Okej.
Lavemang ska tas på allvar.
Izzie, vad menar du egentligen med lavemang?
-Mitt lavemang, min ensak. -En kvart!
Vilken konstig dag.
Jag var ST-läkare. Det var en bilkrock.
Föräldrar i framsätet. Barnen mådde bra. Mamma och pappa
var lite omskakade. Inget allvarligt. Vi pratade och skrattade på akuten.
Båda föräldrarna hade enorma inre skador.
Jag opererade dem i flera timmar.
Båda dog.
Om jag hade gjort en akut-CT och insett hur illa det var...
Men det gjorde jag inte. Den äldsta var nio.
När jag skulle berätta om pappan...
...försökte han trösta tre- och femåringen.
Jag glömmer det aldrig. Den nioåriga pojken
som försökte krama de andra små med armar som inte räckte till.
Jag vet inte hur jag gick till jobbet nästa dag.
En del av mig gjorde nog aldrig det.
Konstigt att du inte pratar om lrak.
Jag pratar inte om lrak.
Min poäng var...
Jag... Jag kom tillbaka.
Jag dök upp. Jag...
Jag kom tillbaka till jobbet.
Du är död inombords.
För om du kunde känna det...
Om du lät dig själv känna det skulle du aldrig komma tillbaka.
Aldrig.
-Struntade du i det? -Cristina, snälla...
Jag gjorde verkligen allt för att hjälpa dig.
Swender är bästa onkologen i Washington. Varför gick du inte dit?
-Varför bryr du dig så mycket? -Varför gör inte du det?
Jag jobbar stenhårt. Det minsta du kan göra...
De kallade honom för Blåshålet. Inte bara AT-läkarna, Alex också.
Vad ska de kalla mig när jag är patient?
-Schweizerost-hjärnan? -Nej, det är för långt.
-Blåshålet funkar. -Jag tänker inte bli en köttbit
som ni slåss om att få operera
-och skrattar åt. -Okej, det här
är känslomässigt,
så prata med Meredith eller George...
Jag tänker inte berätta det för nån!
Nej! Jag vägrar vara ensam om det här. Du dör inte i mina armar.
-Berätta det, annars gör jag det. -Jag vet inte ens om jag vill behandlas.
Jag vet för mycket. Jag vet hur våldsamt det kan vara.
De tänker skära i hjärnan och buken
och plocka ut mina organ. Och varför då?
Operationer misslyckas hela tiden. Derek Shepherd sitter ute i skogen
för att vi misslyckas hela tiden!
Även om behandlingen går bra är det bara fem procent som överlever.
Fem procent.
Varför ska jag förgifta mig
och stråla min hjärna om det ändå inte funkar?
Varför sa du nåt, då?
Om du inte vill ha min hjälp och inte tänker göra nåt åt det,
varför sa du nåt?
Håll tyst och glöm det.
Izzie!
Du måste be dem att komma tillbaka, Dave.
Du är min kirurg, inte min psykiater,
-så gör bara ditt jobb. -Jag kan inte göra mitt jobb längre.
Det tog tre år att hitta rätt kandidat och ett krav var
att du måste ha stöd efter operationen.
Du kan inte göra det här ensam. Styrelsen här tillåter inte mig
att låta dig göra det ensam. Du behöver dina vänner.
Ser ni orkidén där?
Den är ful. Om man inte vet nåt om orkidéer är den mörk och hänger
och är ful. Men om man känner till den...
Man måste veta vad den har gått igenom
och hur stark den var som överlevde.
En bild på den orkidén var den enda bild de hade sett av mig.
Det var så jag ville ha det tills jag hade ett nytt ansikte.
Folk vänder bort blicken.
Barn gråter och vuxna känner sig obekväma.
De vänder bort blicken.
Jag ville inte att mina vänner...
Jag ville inte att de skulle ha anledning att vända bort blicken.
Det gjorde de inte.
Inte nån av dem.
De vände inte bort blicken. Du gjorde det, du litade inte på dem.
Det var du som vände bort blicken.
Vi kallar på dem. De flög hela vägen hit.
Vi kallar på dem. Det är inte för sent.
Om du vill opereras, Dave, då måste du ge dem en chans.
Chefen?
-Dr. Bailey? -Hur mår du?
Jag är ivrig. Nervös. Jag ser fram emot transplantationen.
Jag är lite orolig för Derek, men överlag...
-Ser jag ut som en psykolog? -Du frågade.
Jag har förlorat Hunt och Torres. Jag skickade iväg dem till Shepherd,
men nu får jag inte tag i dem.
Jag försökte lösa problemet åt dig, sir,
men jag har tydligen gjort det tre gånger värre.
Så nu har jag berättat det,
och nu tror jag att jag ska ringa polisen.
Jag är nämligen orolig för att de är döda,
och att de sitter på ett spett som en enarmad man håller i.
Det är så min hjärna funkar.
-Var inte så hård mot dig själv. -Det är ett tufft beslut.
Du har varit ihop med Pierce i ett år.
Lyssna på ditt hjärta...
-Varför är de försenade? -Problem med mottagaren.
De har bara några timmar på sig.
Sloan måste ha panik.
-Ditt svin. -Vad sa du?
-Hallå där! -Ut med er. Du följer med mig.
-Kom igen. -Hej, kompis...
Nu måste du berätta vad som händer.
-Nej. Prata med Steve. -Du måste berätta,
för när som helst ska de börja med transplantationen,
-och sen ska hennes vän... -Min bästa vän.
...hennes vän ska göra sin första solo-operation, och därför...
-...har vi inte mycket tålamod just nu. -Det är inte min sak...
Okej. Nu berättar du.
Annars blir varje ändtarmsundersökning
eller infekterad abscess ditt jobb. Varje gång!
Megan var ihop med Pierce. Men de gjorde slut.
När de inte var ihop längre hade hon sex med Steve.
Sen blev hon och Pierce ihop igen, men Steve skickade ett mejl
om hur de hade sex. lstället för att skicka det till henne
skickade han det till alla.
En av dem var Pierce. Nu säger Steve att han älskar henne.
Pierce vill döda honom. Megan har panik,
för... vänta. För ett tag sen
skickade nån ett sms. Jag har inte sett det.
Det var bara vissa som fick det.
Varför skulle de komma tillbaka? Jag var elak.
Du var rädd. De överraskade dig.
Det var inte vad du hade förväntat dig. Du var...
-Du var bara... -Jag var hemsk.
Du var rädd. Och du försökte skydda dem.
Om de är dina vänner förstår de det.
Jag ville inte att ni skulle se det här.
Den här fulheten är inte jag.
Jag ville inte att ni skulle se det.
Det här
ser precis ut som Coryanthes speciosa.
-Ser ni det? -Hon har rätt.
Det är samma färgmönster.
Om operationen inte fungerar kommer jag att bli fulare.
Jag kommer att vara ännu fulare än nu.
Kalla inte min kära vän ful.
Du överlevde.
Och det står skrivet i ditt ansikte.
Vad fan är det här?
Jag har ett sjukhus att ta hand om. Och Derek! Vad är det med dig?
-Vi har alla varit med om det här. -Vi sa det.
-Vi har alla förlorat patienter. -Han vet det.
Men nästa dag går vi till jobbet och försöker rädda nästa liv.
-Vi har pratat om det också. -Det här, då?
Inget vi gör kan stoppa döden.
Vi kan försena den ibland. Men alla dör.
Det är inte vårt fel.
Jag skulle göra en enkel operation och misslyckades.
Det är mitt fel. Jag borde känna mig skyldig för det.
Och du? Du borde känna dig skyldig för att när jag var här ute
så skickade du hit Meredith för att få en ring. Varför gjorde du det?
Varför i himlens namn?
Jag ville hjälpa dig.
Hon ville inte åka hit.
Hon ville lämna dig ifred...
-Jag ville hjälpa dig. -Du ville hjälpa dig själv, inte mig.
Dig själv.
Jag slog ut ringen i skogen.
l skogen.
Du förstörde allt.
Det här är den sista dissektionen. Sen kommer ansiktsgraftet.
Jag kopplar ådror och nerver. Var redo med mikroskopet.
Ja.
Okej, gott folk, det är dags.
Har du nånsin gett nån ett nytt ansikte?
Jag?
Jag tar höger sida, du tar vänster.
Försiktigt.
Ta det sakta. Han går ingenstans.
Tack.
Se upp med vänster mungipa. Det är lite snett.
Såja. Försiktigt runt ögonen.
Bra jobbat, dr. Grey.
-Ut. -Nej.
-Ut! -Nej!
-Richard, ut med dig! -Nej!
Jag har förstört liv förut. Flera, faktiskt.
Men inte ditt.
Jag skickade hit kvinnan du älskar för att hjälpa dig.
Jag skickade hit kvinnan som älskar dig för att få dig att leva igen.
Förstör du det, då är det ditt fel. Jag accepterar inte det.
Du är rädd och full och förvirrad.
Du slog din vän, kastade en ring på Meredith, du vill kasta ut mig.
Jag accepterar inte det!
Jag är äldre än du, och jag vet hur du mår.
Du har varit full i några dagar. Jag var full i åratal.
Och du behöver åtminstone en vän
när du kommer ut ur det hål du grävt åt dig själv.
Jag hoppas att det sker snart.
Jag kommer att vara här.
Hon kommer nog inte tillbaka.
Har du ringt?
Vad ska jag säga?
Jag var otrogen i flera år.
När Adele fick veta det...
Jag fick komma tillbaka.
Man kan komma tillbaka...
...från vad som helst.
Det är ert första år här.
Blir ni ovänner nu kommer ni aldrig att klara er.
Så här är det.
Ni måste skärpa er allihop
och aldrig bete er så här på det här sjukhuset igen.
Ni är läkare.
Pierce, lägg lite is på det där äckliga ögat.
Och Steve, gå till akuten och se till att din hemska, blodiga hand
blir röntgad och sydd.
Och Megan, du bör träffa en obstetriker, för ja, du är gravid.
Nu var du precis som Bailey.
-Är du redo, dr. Yang? -Vänta! Förlåt!
Jag behöver en sak innan jag gör det här.
Jag har inte bett om mycket. Du har inte svarat på mina frågor.
Jag vet att du är upptagen, men jag är rädd.
Jag vill inte dö. Jag vill åka till Ryssland med mina vänner.
Jag kanske bara är en tramsig tant med en fånig liten operation,
men du måste säga att det kommer att gå bra.
Du är trots allt min kirurg.
Det är inte en fånig liten operation, miss Sulley.
-Och det kommer att gå bra. -Okej.
Tack.
Jag är redo nu.
Izzie har metastatiskt melanom i stadium fyra
som har spridit sig till hjärna, lever och hud.
Hon kanske bara har några månader kvar, och hon vill inte ha behandling.
Hon behöver hjälp.
Skalpell.
Försök inte prata, Dave, det gör bara ont.
-Det gick jättebra. -Kan han få se sitt nya ansikte?
-Han vill nog gärna det. -Det har inte gått lång tid.
Det är svullet och han har blåmärken. Vävnaden måste få lugna ner sig.
Men ja. Vi kan ta en snabb titt.
lbland misslyckas vi, men inte alltid.
Jag vet.
Blåshålet har ett nytt ansikte. Och vad folk kallar honom för att klara sig...
Jag vet.
Jag berättade det för Alex. Och för Bailey.
Och de ska berätta det för Meredith och George.
-Cristina... -Jag kunde inte jobba.
Du kom till mig för att få hjälp. Jag hjälpte dig.
För ibland så vinner vi, Izzie.
Och jag vill att du kämpar.
Okej? För min skull... Jag vill att du kämpar.
Tack.
Dr. Grey.
De tror att vi utnyttjar varandra.
Men de känner inte oss.
De tycker att vi är fula, men jag vet att vi är vackra.
Och vi kan anpassa oss i en svår omgivning.
-Tack för att du kom. -Tack för att du ringde.
Jag älskar dig.
Jag vet.
Skulle du älska mig om jag inte var kirurg?
Nej.
Nej, för Izzie...
...har hudcancer som har spridit sig till hjärnan.
Du är en av 20 i hela världen som kan rädda henne.
Jag vet inte om jag kan respektera nån som kastar bort en sån gåva.
Så snälla, gör inte det.
Här är röntgenbilderna.
Det ser illa ut.
Som läkare är det inte lätt att få vänner.
Kanske för att liv och död...
...är så konstant närvarande.
Kanske föratt när man ser döden i vitögat...
...vet man att livet...
...varje minut av livet...
...är lånad tid.
Och vi vet att varje person som vi bryr oss om...
...blir till en förlust nån gång i framtiden.
Av den anledningen
vet jag att vissa läkare struntar i att skaffa vänner.
Men vi andra...
...vi försöker flytta på framtiden.
För att få varje förlust...
...att hamna så långt bort som möjligt.